Історія становлення та розвитку пред’явлення для впізнання як способу отримання доказів у кримінальному провадженні - Ye. O. Nyrka (Науковий вісник Ужгородського національного університету. Серія Право)
У науковій статті розглянуто процес утворення і трансформації інституту пред’явлення для впізнання в кримінальному процесі, його місця серед слідчих (розшукових) дій. Підкреслюється, що в історичному аспекті пред’явлення для впізнання було нерозривно пов’язано з допитом. Зокрема, відзначається, що спочатку пред’явлення для впізнання розглядалося як складова частина допиту, але з часом було усвідомлено, що дана процедура виходить за його межі і повинна розглядатися як окрема слідча дія. Підставою для цього було встановлення того, що сутність впізнання полягає в ідентифікації певного об’єкта за уявним образом, який утворився в пам’яті людини у зв’язку з розслідуваною подією. Таким чином пред’явлення для впізнання сформувалося як різновид слідчої (розшукової) дії, спрямованої на безпосереднє використання в доказуванні образів в пам’яті людини, яка сприймала подію кримінального правопорушення та окремі об’єкти. Його метою є встановлення того, що об’єкт, виявлений під час розслідування (людина, річ, труп), є тим самим, який був задіяний у механізмі вчинення кримінального правопорушення, що є прямим доказом у кримінальному провадженні.