Давньоіранське зображення хронотопу в передачі вторинного джерела - Юрій Писаренко (Простір в історичних дослідженнях)
У статті йдеться про цікавий аспект давнього розуміння простору, згідно з яким уявлення про Світ, космос співпадає з уявленням про час – календарний рік. Об’єктом дослідження є символіка традиційних зображень центральної частини килиму – так званого гьолю. Виявлено точки рівнодень та сонцестоянь, позначені, відповідно, чоловічими та жіночими знаками, а також – низку супровідних до них символів, серед яких симетричні зображення денних та нічних «качко-коней» навкруг символу сонця, шкура жертовного восьминогого коня, символи прядіння та ткання – ткацький човник та котушка для випряденої нитки. Центральне зображення гьолю прикрашає композиція, що тлумачиться як квітка-світове (райське) дерево, яке, водночас, може позначати так званий «пуп землі». Наявність символів ткацького знаряддя не лише вказує на приуроченість прядіння і ткання до певних календарних фаз, але й на космогонічну семантику ткацького ремесла, з одного боку, а з іншого, – на відповідне, образне тлумачення космогонії, як «роботи килимаря». Загалом можна говорити про зв’язок композиції з іранською міфологією.