Конструювання реальності в літературному репортажі: фікційний вимір документального - Христина Качак (Pitannâ Lìteraturoznavstva)
Проаналізовано способи конструювання реальності у літературному репортажі на прикладі німецькомовних літературно-репортажних текстів ХIХ–ХХІ століття. Зазначено, що з огляду на гібридну природу даному типу тексту характерна докуфікційність, яка передбачає зображення дійсності за допомогою художніх засобів крізь призму власного досвіду автора. Ця особливість обґрунтовує розгляд у ньому фікційного і документального компонентів не в опозиції, а в їхньому взаємодоповненні як складових єдиного текстового простору. Встановлено, що таке поєднання сприяє глибшому розкриттю теми, створює емоційно насичений наратив, зберігаючи при цьому зв’язок із реальністю, що робить текст одночасно достовірним і художньо виразним. Задля виявлення стратегії конструювання реальності та встановлення співвідношення між фікційним і документальним здійснено аналіз у межах трьох категорій: структури тексту, формальних ознак і внутрішніх характерних елементів (рівень безпосередньої присутності, рівень персонажів, документальний рівень). З’ясовано, що наявність у тексті фотографій та карт, точні описи місця дії, хронологічна оповідь із конкретизацією часу, деталізація аудіальних елементів, пряма мова персонажів та інтеграція в текст довідкової інформації посилюють документальність і достовірність зображеного. Фікційну природу літературного репортажу репрезентує рівень досвіду, який хоч і вказує на безпосередню присутність автора на місці подій, однак виражається завдяки авторській рефлексії, доповненій стилістичними прийомами. Отже, встановлено, що документальний і фікційний компоненти вступають у продуктивну взаємодію, зокрема, завдяки медійності тексту, яка знаходить свій прояв у багатоканальності (використання тексту, візуальних образів, звуку) та інтермедіальності, створюючи цілісний і багатовимірний наратив, здатний ефективно передавати як інформаційний, так і емоційний змісти.