Imaginea lui Narcis în critica literară - Вікторія Фонарь (Pitannâ Lìteraturoznavstva)
Critica literară abordează imaginea mitică diferit de textul artistic. Perspectivele mitului permit să revendice un traseu explicativ din context care menține vie relația dintre text și autor/scriitor. Narcisismul este analizat din perspectiva paradigmei „efect de oglindă” de profesorul universitar Sanda-Maria Ardeleanu și de participanții la proiectul transdisciplinar: Ficțiune-Psihiatrie/Antropologie. Obiectivele principale sunt: explicarea diferenţială a narcisismului, în funcţie de timp; abordarea mai multor modele științifice; explicarea consensului științific asupra noțiunii de narcisism; investigarea narcisismului la unii scriitori români din secolul XX. În acest sens, criticul literar își elaborează viziunea într-o stratificare explicativă care conține anumite repere, pe care cititorul începe să le observe ca pe un construct interpretativ asemănător unei călătorii. Imaginea mitică folosită în studiul criticii literare are un element care fascinează prin recunoașterea ei și depistarea transformărilor care i-au fost atribuite de către cercetător. Academicianul Eugen Simion a catalogat în Ficțiunea jurnalului intim relațiile dintre autor și jurnal din perspectiva temerilor/așteptărilor lui Narcis. Problema reflecției îl implică pe cercetător să analizeze un alt element fundamental al mitului – oglinda. Și nu este vorba de suprafața lacului sau de oglinda venețiană. Orice oglindă este imperfectă pentru cel care se luptă cu scopul de a opri timpul, de a se perpetua într-o eternă metamorfoză. Academicianul Mihai Cimpoi investighează creația eminesciană prin monada Narcis – Hyperion. Alte corespondențe persistă cu alte personaje mitice, precum: Neptun, Prometeu, Orfeu, Parce etc. Pentru a explica posibilele perspective ale cunoașterii în creația eminesciană, cercetătorul va fi determinat de două nume din mitologia greacă: Narcis și Hyperion.