Interpersonalne kognitivne distorzije kao medijator učinka socijalne anksioznosti i depresivnosti na usamljenost studenata - Ana Petak (Primenjena Psihologija)
Istraživanje je provedeno s ciljem utvrđivanja jesu li interpersonalne kognitivne distorzije u podlozi odnosa socijalne anksioznosti i depresivnih simptoma s usamljenošću u studentskoj populaciji. Prikupljeni su podaci 228 studenata s različitih studija na području Republike Hrvatske, među kojima prednjače studijski programi društvenog usmjerenja (72.8%) te studenti preddiplomskog studija (74.1%). Istraživanje je provedeno online, a sudionici su ispunjavali Skalu depresivnosti, anksioznosti i stresa, Skalu usamljenosti, Skalu interpersonalnih kognitivnih distorzija i Skalu interakcijske anksioznosti. Kroz dvije medijacijske regresijske analize usamljenost se zasebno predviđa temeljem socijalne anksioznosti i temeljem depresivnih simptoma uz provjeru medijacijskog učinka interpersonalnih kognitivnih distorzija. Dodano su provedene još dvije medijacijske regresijske analize radi kontrole učinaka depresivnih simptoma u modelu u kojem je socijalna anksioznost prediktor te kontrole učinaka socijalne anksioznosti u modelu u kojem su prediktor depresivni simptomi. Socijalna anksioznost uz interpersonalne kognitivne distorzije objašnjava 26.8% varijance usamljenosti, a depresivni simptomi uz interpersonalne kognitivne distorzije objašnjavaju 29.7% varijance usamljenosti. Utvrđena je djelomična medijacija, odnosno socijalna anksioznost i depresivni simptomi predviđaju usamljenost izravno, i neizravno putem interpersonalnih kognitivnih distorzija. Rezultati su raspravljeni u kontekstu postojeće literature, uz prijedloge praktičnih implikacija u savjetodavnom radu.