МОДЕЛЬ РОЗВИТКУ ЦИФРОВОЇ КОМПЕТЕНТНОСТІ НАУКОВИХ ТА НАУКОВО-ПЕДАГОГІЧНИХ ПРАЦІВНИКІВ - Олег Спірін; Василь Олексюк; Ярослав Василенко; Остап Сіренко (Інформаційні технології і засоби навчання)
Застосування цифрових засобів на всіх етапах проведення наукового дослідження є вимогою сьогодення. Сучасний дослідник має володіти широким переліком цифрових інструментів та сервісів. Дослідження присвячено обґрунтуванню та розробленню моделі розвитку цифрової компетентності наукових та науково-педагогічних працівників у галузі освітніх наук. З метою уточнення напрямів дослідження у статті виконано бібліометричний аналіз публікацій з наукометричних баз. Авторами вивчено концептуальні і рамкові документи Європейського Союзу, а також існуючі моделі розвитку цифрових спроможностей учителів та дослідників. На цій основі визначено складники цифрової компетентності, на розвиток яких спрямована проєктована модель. До них зокрема належать цифрова навчальна, цифрова дослідницька, цифрова методична, цифрова організаційно-виховна та кросдіяльнісна компетентності. При їх визначенні було проаналізовано та враховано типові види діяльності наукових та науково-педагогічних працівників. До кожного з вказаних складників компетентностей визначено цифрові засоби, володіння якими є необхідним з точки зору провадження професійної діяльності працівника. До них належать програмне забезпечення загального призначення, спеціалізовані цифрові застосунки й сервіси (наукометричні бази, інституційні репозитарії, референс-менеджери), хмарні сервіси, пакети для управління робочими процесами, соціальні та академічні мережі. Окремо виділено штучний інтелект як технологію, володіння якою є затребуваним для усіх видів діяльності сучасного вченого. Обґрунтовано, що визначений перелік компетентностей в основному відповідає сферам цифрової компетентності, що визначені в проєкті концептуально-референтної рамки цифрової компетентності педагогічних і науково-педагогічних працівників Міністерства цифрової трансформації України. Розроблена модель містить чотири блоки: цільовий, змістовий, технологічний та діагностично-аналітичний. У моделі передбачено використання методів очного і дистанційного навчання, сучасних систем управління навчанням та постійну готовність цільової аудиторії до самонавчання та самовдосконалення.