DVI NARCIZO INTERPRETACIJOS: ETIKA IR POETIKA PSICHOANALITINIAME KONTEKSTE - Leonarda Jekentaitė (Problemos)
Straipsnyje atkreipiamas dėmesys į etinių ir estetinių idėjų kolizijas XX a. pabaigos psichoanalizės modifikacijose. Prancūzų psichoanalitikas ir filosofas J. Lacanas labai originaliai mezga ryšius su šiuolaikine kalbos filosofija. Jo sampratoje dekonstrukcija turi pozityvų tikslą: radikaliąetinių tikrovės orientyrų reinterpretacijąsiekiant žmogaus dvasinės sveikatos. Ji susijusi su tolydinio prasmės kontinuumo atkūrimu asmens sąmonėje. Psichoanalitikas ir sociologas H. Marcuse ypač svarbiu laikoestetinį santykį su tikrove. Grožis ir meno tikrovė turinti priminti žmogui Eroso laimės programą, be kurios gyvenimo realybę valdanti darbo ir vartojimo programa galutinai pavergtų žmogų. Mitologinis Narcizas gali būti pasmerktas etikos ir išteisintas estetikos požiūriu. Tragiška menininko lemtis - išgyventi ribines būsenas, kai sunku atskirti, ar jis pamišėlis, amoralistas, ar ištikimas savo idealui kūrėjas - humanistas. Prasminiai žodžiai:psichoanalizė, J. Lacanas, H. Marcuse, etika, estetika.